Bejl ulica je ulica u Nju Orleansu gde su
rođeni moj otac, Luj Armstrong i džez.
Svaka crna osoba je rođena u ulici Bejl ili crnačkom kvartu američkog grada,
bilo da je to Džekson, Misisipi ili Harlem. Ulica Bejl je naše nasledstvo.
Ova priča izražava to nasleđe.
Ulica Bejl je glasna ulica. Na čitaocu je da protumači udaranje bubnjeva.
Džejms Boldvin
Jesi li spreman za ovo?
Nikad u životu nisam bio spremniji nizašta.
Nadam se da niko nikad nije gledao nekog koga voli
kroz staklo.
Moram da kažem...
Alonzo?
Alonzo, mi...
Imaćemo bebu.
Trebala sam da kažem da nismo venčani.
To više znači njemu, nego meni, ali razumem kako se oseća.
Foniju je 22. Meni 19.
Drago mi je, Foni.
Drago mi je. Ne brini.
Jesi li rekla mom ocu? - Nisam još. - Svojima?
Nisam još, ali ne brini za njih.
Tebi sam prvom htela da kažem.
Beba.
Šta ćeš ti raditi?
Radiću onako kako sam i do sada.
Radiću još ovaj mesec, a onda će me mama i sestra paziti.
Nemoj se brinuti.
Uostalom, izaći ćeš odavde pre toga.
Sigurna si u to?
Uvek sam sigurna u to.
Volim te.
Volim i ja tebe.
Foni je išao u zanatsku školu,
gde uče decu kako da prave razne usrane stvari.
Stolove, jastučiće i komode koje niko neće kupiti.
Ali Foni se nije zadovoljio time, pa je batalio to.
Uzeo je većinu alata iz radionice.
Počeo je da radi kao kuvar za pripremu brzih jela, da može jesti.
Pronašao je i podrum gde je mogao raditi na drvu
i bio je više u našoj kući, nego u svojoj.
Sve je bilo prosto. Nauči to, napravi ono,
nađi posao i radi ga dok taj posao ne postane ti.
Ali Foni se odlučio za potpuno novi pogled.
Našao je nešto što je hteo da radi.
To ga je spasilo od smrti koja je čekala decu našeg uzrasta.
Iako je uzimala mnoge oblike, sama smrt je bila jednostavna.
Uzrok je bio jednostavan. Deci se govorilo da ne vrede.
I sve što su videla oko sebe,
dokazivalo je to.
Kako si?
Kako je on? - Isto.
Dobro je. Šalje ti pozdrave.
To je dobro.
Jesi li bila kod advokata? - Danas nisam. Idem u ponedeljak.
Je li bio kod Fonija?
Nije.
Mama?
Da, dušo.
Mama...
Pevaj, mama, pevaj.
Uzmi fine čaše.
Šta radiš sa tim? - Na šta ti liči?
Kakva je ovo posebna prilika?
Ti si glava kuće. Sipaj.
Naravno, madam.
U redu.
Pitam se zbog čega sve ovo. - Ne sipaj puno Tiš.
Dobro.
Šta se dešava?
Ovo
je sakrament. Ne, nisam poludila.
Pijemo za novi život.
Tiš će roditi Fonijevu bebu.
Pij.
To je veoma važno.
Nećeš popiti za bebu, Tiš?
Koliko dugo ovo traje? - Oko tri meseca.
Tako sam i mislila. - Tri meseca?
Zato ste vas dvoje trčali uokolo i tražili stan?
U redu.
Tiš...
Sigurna si da želiš tu bebu?
Da. I Foni je želi. To je naša beba
i nije on kriv što je u zatvoru.
Nije pobegao. I najbolji smo prijatelji još od malih nogu.
Dosad bi bili venčani da nije bilo one žene... - Tiš, on to zna.
Tvoj tata to zna. Samo se brine za tebe.
Nemoj misliti da mislim da si loša devojka ili tako nešto.
Pitao sam te jer si mlada, to je sve.
Digni glavu, sestro.
Za novorođenče.
Nadam se da je momak. - O, tata.
Kladim se da će to usrećiti starog Frenka.
Tiš, smem li mu ja javiti vesti?
Samo napred, tata.
Ja bih to volela da kažete sestrama.
Znaš šta? Džo, zovi ih sve ovamo. - Ne... - Ozbiljna sam.
Mama... - Subota je veče. Ta flaša je skoro puna. Nije kasno.
Kako god razmišljam, to je najbolji način da uradimo ovo. Zovi ih.
U pravu si, ljubavi.
Pozovimo ih ovamo.
U redu. U redu!
Moja će sestra roditi bebu.
Hej, Nipsi Rasel. Šta ima? Šta se radi?
Šta bi ti htela? - Dječaka.
Foni. - Foni. - Šta?
Dan kada sam shvatila da je Foni zaljubljen u mene je bio čudan.
Tog je dana dao mami tu skulpturu.
Prosipala sam vodu Foniju na glavu i trljala mu leđa u kadi
i to ne tako davno.
Ne sećam se da smo imali interes za naša tela.
Foni me previše volio.
To je značilo da nije bilo prilike za sram između nas.
Bili smo deo jedno drugog, jedno drugome meso, koje smo uzimali zdravo za gotovo
da nikad nismo razmišljali o mesu.
Nije me iznenadilo kada sam konačno shvatila
da je on najljepša osoba koju sam ikad videla.
Ponekad sam spavao u ovom parku.
To nije dobra ideja.
Zašto si spavao u parku?
Bilo je kasno.
Nisam hteo kući.
A nisam hteo ni buditi nekog od vas.
Ali sada ovde imam gajbu.
Hoćeš da jedemo ovde ili da sačekaš da dođemo u centar?
Ili želiš da odemo u bioskop?
Ili želiš malo vina, trave ili pivo?
Ili šolju kafe?
Možda želiš još malo šetaš dok se ne odlučiš?
Dođi.
Da. - Da.
Znate da vas vidimo? - Nemojte gledati.
Al' ste nastrani. - Da.
Ta stara zvečarka.
U redu. - U redu. - Ja ću.
Ćao. - Ernestin. - Ejdrijen.
Kako je? - Gđice Šila. - Lepo te je videti. - Moram zvati hitnu da te vidim?
Lepo te je videti. - Fonijeva majka me nije volela.
Smatrala je da nisam dovoljno dobra za njega.
A to znači da nisam dovoljno dobra za nju.
Na neki način je mislila da sam ja ono što Foni zaslužuje.
Mlada damo. - Tata, ja ću. - Danas si videla mog glavonju?
Da, dobro je. Šalje pozdrave.
Ne tretiraju ga valjda loše? Pitam te, jer
tebi će reći stvari koje meni neće. - Tajne ljubavnika?
Mrzi što je tamo. To se vidi.
I treba. - Daj.
Ali jak je. Biće dobro.
Ali moramo ga izvući odande.
Da je čitao i učio kad je trebalo, ne bi ni bio tamo.
Šta ti znaš o tome?
Imam džina, malo viskija i konjaka.
Voćnog vina nemamo.
Nadam se da vama damama to ne smeta. - Smeta?
Frenka boli briga smeta li nama išta.
Gđo Hant, čime vas mogu ponuditi? Imam kafu, čaj...
Sladoled, koka-kolu...
Koka-kola. - Ja ću, mama. Šta kažete na jedan sok sa sladoledom?
Šila, zašto mi ne pomogneš?
Dođi.
Gospode! Vreme leti. - Da.
Nisam te videla otkako je počela ova nevolja. - Ni reči.
Trčim po celom Bronksu
pokušavajući da nađem najbolji pravni savet.
Molim se, molim se i molim
da će Gospod izvesti mog sina na svetlo. Samo se za to molim.
Svaki dan i svaku noć. A ponekad
pomislim da je ovo Njegov plan
da moj sin razmisli o svojim gresima
i da preda dušu Isusu.
Da, možda si u pravu.
Čudni su putevi Gospodnji. - Da, jesu.
Može te iskušati, ali nikad nije ostavio svoje dete samo.
Šta misliš o advokatu kojeg je Ernestin našla? Onaj Hejvord.
Nisam ga još upoznala.
Nisam imala vremena da odem do centra.
Znam da ga je Frenk video. - Šta misliš o njemu, Frenk?
Beli momak, išao je na pravo, ima diplomu.
Ne moram vam da kažem da to ne znači ništa. - Pričaš sa ženom.
Imam stav. I to je veoma dobrodošla promena.
Kao što rekoh, to ne znači ništa. Ne znam ni hoćemo li ga uzeti.
U drugu ruku, nije toliko loš što se tiče belaca. Mlad je, željan,
pa sad i nije toliki seronja koliki će biti.
To pokušavam da ti kažem. Taj negativni stav. Pun si mržnje.
Ako daješ mržnju, nju ćeš i dobiti.
Svaki put kad čujem da tako pričaš, srce mi se slama
znajući da mi je sin zaključan u tamnici
iz koje će ga samo Božja ljubav izvući.
Alis, mislim da Frenk nije pričao o mržnji.
Govorio je o istini. - Ja verujem u Boga.
Znam da On brine za mene. - Gdine Rivers, koja je svrha ovog sastanka?
Niste nas zvali da gledate kako moj otac vređa moju majku.
Zašto da ne? Subota je veče.
Ne zna se šta će sve ljudi uraditi kad im je dosadno.
Možda smo vas pozvali da malo oživite stvari.
Verujem da si zlobna, ali ne i da si toliko glupa.
Idem da proverim onaj sladoled.
Pedrosito.
Drago mi je što te vidim.
Kako vam mogu pomoći, gđice?
Izvinite zbog vašeg nepoželjnog društva,
ali nažalost, tu nema pomoći.
Nikad nisam videla Fonija van sveta u kojem se ja krećem.
Videla sam ga sa ocem, majkom i kad smo zajedno.
Nisam ga videla u svetu u kojem se on kreće.
Možda ga tek sada vidim sa sobom.
Jer iako je bio okrenut od mene i smejao se,
držao me za ruku.
Laku noć.
Tiš? - Da?
Hoćeš li da vidiš moj stan?
Ali kasno je. - Nije daleko.
Dobro, Foni.
Dobro.
Srećno sletanje.
Evo, tata.
Za tebe je dosta.
Ja sam sazvala ovaj sastanak.
Rekla sam tati da vas sve pozove da vam kažem ono što sam i Foniju.
Danas sam Foniju rekla...
Foni će postati otac.
Imaćemo bebu.
Ti i ja ćemo otići da se napijemo.
U redu.
Drago mi je. Ne brini, jako mi je drago.
Ko će biti odgovoran za to dete? - Otac i majka.
Mo'š se kladit' da neće biti Sveti Duh.
Pretpostavljam da svoje pohotljive poteze nazivaš ljubavlju.
Ja ne nazivam.
Oduvek sam znala da ćeš mi uništiti sina.
Biblija kaže: "Umrtvite dakle udove svoje zemaljske".
"Bludnost,
nečistoću, strasti,
zlu požudu i pohlepu".
To dete je začeto grešno
i Sveti Duh će ga sparušiti u tvojoj utrobi.
Mom sinu će biti oprošteno. Moje molitve...
Mama! - Frenk! - Njeno srce!
Naći ćete ga kako kuca, ali ne bih to nazvao srcem!
Pomozi mi da joj pomognem. Hajde, mama.
Džo, neka se one pobirnu za nju. Hajde! - Džozefe, idi. Nisi potreban ovde.
U redu. - Hajde! - U redu je. Možeš ti to.
Frenk!
U redu je. Dobro si. - To što si mi rekla je grozno.
To je nešto najgroznije što sam ikad čula. - Otac je nije morao ošamariti.
Ima slabo srce. - Ima slabu ruku.
Sveti Duh ti je omekšao pamet.
Jel' ona to zaboravila da proklinje Frenkovo unuče?
Nemaš pravo da se rugaš veri moje majke. - Nemoj da mi sereš.
Stidiš se što ti je majka protestant, pa ne znaš šta ćeš! Muka mi je od vas!
Šta vi crnje sebi umišljate? Postavila je jedno pitanje.
Ko će podizati to dete? Ko će?
Tiš je nepismena, a Bog zna da nema ništa drugo.
Foni nikad nije ništa vredeo. Ko će ga podizati?
Ja ću, pizdo jedna!
Nastavi da pričaš i pobrinuću se i za tebe! - Ejdrijen, dušo.
Mogu li da ti kažem nešto, dušo?
Od prvog dana kad sam te ugledala,
zaintrigirala me tvoja jabučica.
Sanjam je.
I ne znam da li bih je radije iščupala prstima ili... zubima.
Ako mi takneš sestricu, moraću da se nabrzinu odlučim.
Takni je. - Znala sam da ne trebamo doći.
Šila, nisam ni znala da znaš da kažeš tu reč. - Ernestin.
Hajde, Šila. Idemo.
Dođi, mama. - Uzmi joj torbicu.
Dođi, mama. Držimo te.
Drži joj torbicu.
Nadam se da se ponosiš time kako si vaspitala ćerke.
Moje devojke neće kući dovoditi kopile
da ga hrane! To mogu da ti kažem!
To je zato jer niko ne želi da ih jebe! - Ernestin.
To dete koje stiže...
To je tvoje unuče.
Ne razumem te.
To je tvoje unuče.
Kakve veze ima kako će doći ovde?
Dete nema veze sa tim.
Niko od nas nema veze sa tim.
To dete...
To dete... - Idemo kući, mama. - To dete...
To dete, to dete...
Uzmi svoje sranje! Nosi ga sa sobom!
Ne boj se.
Samo upamti da ja pripadam tebi.
Upamti da te ne bih povredio ni zbog čega na ovom svetu.
Moraćeš da se navikneš na mene.
Imamo svo vreme ovog sveta.
Drži se mene.
Volim da ležim ovde.
Ja isto.
To je bio moj prvi put.
Jesi li znao?
Sviđam li ti se?
Mislim...
Kad vodim ljubav sa tobom,
sviđa li ti se? - Samo želiš da čuješ kako to govorim.
Pa? - Pa šta?
Zašto onda to ne kažeš?
Ja samo znam da te volim.
Gđa Viktorija Rodžers. Ne, Viktorija Marija San Felipe Sančez,
tvrdi da je je 5. oktobra, između 23:00 i 00:00, na tremu kuće,
napao čovek za kojeg sada tvrdi da je Alonzo "Foni" Hant
i da ju je spomenuti Hant iskoristio na najekstremniji, seksualni način
i primorao na nezamislive
seksualne perverzije. Ja je nikad nisam videla. Znam samo
da je Irac rođen u Americi otišao u Portoriko pre 6 godina
i upoznao tada 18.-godišnju Viktoriju, oženio je i doveo u Njujork.
Čim mu je rodila troje dece, otišao je.
Njen dom je u ulici Orčard. A ako znate Njujork,
to je veoma daleko od ulice Benk. Ulica Orčard je blizu Ist Rivera,
a ulica Benks je praktično u Hadsu.
Nije moguće trčati od Orčarda do Benksa,
naročito ako je policija iza vas. Pozornik Bel se kune da je video Fonija
da beži sa mesta zločina, a to je moguće samo ako je bio van dužnosti,
jer on obilazi Zapadnu, a ne Istočnu stranu.
I sad je na optuženom da dokaže i plati dokazivanje,
nepravilnosti i nemogućnost ovih događaja.
Radim sve što mogu da vam ga što pre vratim.
Ali odbijanje gđe Rodžers da razmisli o svom svedočenju
nas je ostavilo u teškoj situaciji.
I sad je ona nestala. - Nestala? - Kako može tek tako da nestane?
Nije daleko stigla. Nemaju sredstva za to.
Njena porodica se možda vratila u Portoriko.
Da bih je pronašao, trebaće mi specijalni islednici i...
To znači još novca. - Nažalost. - Zar njen slučaj ne ispada loše
time što je nestala? Ona je ključni svedok.
Jedna od ključnih svedoka. Tu je i pozornik Bel.
Njegova identifikacija silovatelja je merodavna.
On se kune da je video Alonza da trči sa mesta zločina.
Ako ga je video, zašto je onda čekao i izvukao ga iz kuće?
Čekaj, Tiš. Da rasčistimo nešto.
Hoćete da kažete da pozornik Bel
govori njoj šta da kaže. Tačno. - Hoćete da kažete...
Ovde se istina ne može dokučiti?
Gledaj.
Da ja ne verujem u Alonzovu nevinost,
ne bih uzeo ovaj slučaj. - Zovite ga Foni.
Molim? - Zovite ga Foni.
Kad ga nazovete Alonzo, vidim sudije,
rešetke i lance...
Znam da činite uslugu mojoj sestri i ovo je veoma otmena advokatska kancelarija,
ali ako ćete raditi ovo, morate biti porodica.
Zato ga zovite Foni. Molim vas.
Razumem.
Ti i Foni insistirate da ste bili zajedno
u stanu, u ulici Benk, sa prijateljem, Danijelom Kartijem. To je alibi.
Kao što pretpostavljate, vaše svedočenje ne znači ništa.
A Danijela Kartija je uhapsila kancelarija okružnog tužioca,
ali ne smem da ga vidim.
Ono što rade je nezakonito, ali Danijel ima dosije.
Očigledno žele da ga nateraju da promeni svedočenje i...
Nisam siguran, ali kladim se da je zbog toga gđa Rodžers nestala.
Uradiću sve što mogu.
Kad vam treba novac?
Već pratimo gđu Rodžers. Novac će mi trebati
čim ga pre nabavite.
Nateraću ih i da me puste da vidim Danijela,
ali će mi baciti sve i jednu moguću prepreku.
Ne plači, dušo.
Ne plači. - Evo. - Obriši lice.
Obriši lice.
Jesi li se video sa Hejvordom?
Jesam.
Koji se kurac desio sa gđom Rodžers? Gde je otišla?
Ne znam, ali naći ćemo je. - Kako?
Šaljemo ljude u Portoriko. Mislimo da je tamo. - Da?
Šta da je recimo otišla u Argentinu?
Čile ili Kinu? - Kako će doći tako daleko?
Mogu joj dati novac da ide bilo gde. - Ko? - Kancelarija okružnog tužioca.
Foni, ja... - Ne veruješ mi?
Misliš da to ne mogu? - Mislim da nisu.
Kako ćemo naći novac da je nađemo? - Svi radimo na tome.
Moj tata prodaje odeću, ti radiš u prodavnici,
a tvoj tata radi na dokovima. - Moraš me saslušati... - Šta?!
Boli onog advokata kurac za mene! Boli ga kurac za sve!
Hoćeš da umrem ovde?
Znaš li šta mi se dešava ovde?
Žao mi je, dušo. Ništa od toga nisam mislio tebi.
Volim te.
Znaš to.
Znam.
Razumem kroz šta prolaziš,
jer sam uz tebe.
Čuvaj se.
Foni je šetao avenijom Lenoks kad je sreo Danijela. - Foni!
Vreme nije poboljšalo Danijela. I dalje je bio velik, crn i glasan.
Sa 28 godina, malo stariji od Fonija,
ali već mu je ponestajalo prijatelja.
Pa su se zagrlili na aveniji. - Šta ima? - Šta pitaš mene?
K'o što kažu za Maunt Everest: "Tu si". - Ma, daj.
Kakva je ovo odeća? - Tražim posao.
Kapiram. - Dođi do stana na pivo. Tiš će spremiti neko jelo.
Iako ne bi trebao da trošiš novac,
gurnuo je Danijela u taksi i krenuli su do ulice Benk,
gde ih ja ne očekujem. Nisam mogla biti ravnodušna prema Danijelu,
jer sam po Fonijevom licu videla da mu je drago što je pokupio
iz močvarnih voda prošlosti, starog prijatelja.
Bože.
Kapiram ovo, čoveče.
Ozbiljno, kapiram ovo sranje. Ovo je...
Apstraktno? Kao onaj Crnac...
Jednog dana će biti nešto. - Znam.
Mislim, čvrsto je.
Nastavi da radiš to što radiš. Ovo...
Ima težinu.
Hoćeš da zapališ? - Hoću.
Hvala, čoveče.
Imaju prazna potkrovlja po celoj Istočnoj strani.
I sva su vatrene zamke. Neka nemaju ni WC.
I kontaš da naći potkrovlje neće biti problem.
Ali čoveče...
Ova zemlja baš ne voli crnje, čoveče.
Toliko ne vole crnje,
da će ga radije iznajmiti gubavcu, nego crnji.
Ponekad ja i Tiš idemo zajedno, a ponekad idemo sami,
ali uvek ista priča, čoveče.
Sad ne mogu ni nju pustiti samu.
Pazi. Prošle nedelje smo mislili da smo našli potkrovlje.
Tip joj ga je obećao. - U redu. - Ali nije video mene.
Konta, crna koka traži sama potkrovlje u centru.
Misli da će je zbariti.
On misli da se ona nudi njemu.
Stvarno to misli.
Ona dođe i kaže mi to sva srećna i ponosna.
Odemo tamo i čim me tip video,
kaže: "Došlo je do velikog nesporazuma".
"Ne mogu vam iznajmiti potkrovlje, jer mi dolazi neka porodica iz Rumunije
za pola sata i moram da ga dam njima".
Sranje. Rekao sam mu da sere.
Da. - I onda mi je zapretio policijom.
Moraću da skontam neki način da odjebem iz ove zemlje.
Kako ćeš to uraditi?
Još ne znam. Tiš ne zna da pliva.
Daj, čoveče. - Jesi li dobro? - Jesam.
Jebeno pogrešno. Ej, čoveče.
I gle...
Možda da ti odeš prvi. - Ne, čoveče.
Mislim da to ne bih mogao.
Previše bih se bojao.
Čega?
Jednostavno bih se bojao.
Bojiš se onoga što bi se moglo desiti Tiš?
Bojao bih se onoga što bi se moglo desiti oboma.
Jedno bez drugog.
Znam da sam čudan tip, ali...
Imam dve stvari u životu, čoveče.
Drvo i kamen.
I Tiš.
Bez njih sam izgubljen.
Znam to.
Ono što je u meni nisam ja stavio tu.
I ne mogu to izvaditi.
Ne znam da li si čudan, čoveče.
Znam da imaš sreće.
Ja nemam nešto takvo.
Mogu li dobiti još jedno pivo? - Možeš, čoveče.
Evo, momčino. - U redu. Cenim to.
Živio. - Živio.
Upravo sam izašao iz zatvora.
Dve godine.
Kažu da...
I dalje govore da sam ukrao auto.
Jesam imao malo trave kad su me uhvatili, ali...
Ja ne znam ni da vozim auto.
Ali zvučalo je bolje od optužbe za posedovanje marihuane.
Za muda, ha?
Za muda.
Popuši ti sve cigarete. Treba da pošaljem Tiš da ih donese još.
Sranje. Već si pun para? Evo nje!
Treba li ti pomoć? - Ne. U redu je. Jeste li vi dobro?
Da. Sedimo ovde i umiremo od gladi.
Mrdam, mrdam. - Tiš, šalim se.
Na tvoj tanjir ide nešto posebno. - Skida jaknu. Diže pesnice.
Hvala ti, Tiš.
Prava je, čoveče.
Koliko dugo si napolju?
Oko tri meseca.
Bilo je gadno.
Veoma gadno. Mislim, sad je gadno.
Možda bih se drugačije osećao da sam kriv, ali nisam uradio ništa.
Zajebavali su me, jer su znali da mogu.
Imam sreće što sam dobio samo dve godine, jer...
Kad si tamo, mogu ti raditi...
šta god hoće. Razumeš? Šta
god hoće.
Kerovi su to, čoveče.
U zatvoru sam shvatio
šta su Malkolm i oni tipovi pričali.
Beli čovek mora biti đavo.
Jer čovek sigurno nije.
Neke od stvari koje sam video...
sanjaću ih dok ne umrem.
U redu je, čoveče.
Izašao si. I mlad si.
Razumem šta hoćeš da kažeš
i cenim to, ali
ne znaš ti.
Najgora stvar...
Najgora stvar je da te toliko
jebeno isprepadaju, Foni.
Jednostavno...
Isprepadaju, čoveče.
Jeste gladni? - Da. - Umiremo od gladi.
Tiš, da nisi ponela i pivo? - Mislim da nam ga je ostalo.
Ako ga niste popili. - Nikad.
Tiš, hajde. Hvala ti.
Puno ti hvala. Stvarno. Neću plakati.
Bog je dobar, Bog je velik
i zahvaljujemo mu za ovu hranu
i zahvaljujemo mu što je pomogao Danijelu za našim stolom.
Izgleda da si sve shvatila. Od koga si to naučila? Fonija?
Vadi me odavde! Vadi me, dušo, molim te!
Znam da ti ne mogu trenutno pomoći.
Bog zna šta bih sve dala da mogu.
Ali ja znam šta je patnja.
I znam da joj dođe kraj.
Kad ležiš u tom krevetu, nisi sama.
Imaš to dete ispod srca.
Svi računamo na tebe.
Foni računa na tebe
da rodiš to dete i da bude sigurno i dobro...
Ti si jedina koja to može.
Razumeš li?
Da, mama.
U redu.
Ne želim da zvučim blesavo...
ali upamti, ljubav te dovela ovde.
Ako si do sada verovala ljubavi,
nemoj se sada uspaničiti. Veruj joj do kraja.
Volim te, devojčice.
Volim i ja tebe.
Hej, Džezebel. - Sestra me nazvala Džezebel pošto sam dobila posao
u parfumeriji. Rekla je...
Mirišeš k'o kurva iz Luizijane.
Prodavnica je smatrala da je dati posao obojenoj devojci progresivno.
Celi dan stojim iza tezge.
Smejem se dok me zadnji zubi ne zabole.
Ne dolaze samo bele starice da mi mirišu ruku.
Crni tip veoma retko priđe ovoj tezgi.
Ako i priđe, namere su mu više plemenitije
i uvek preciznije.
Možda crnom tipu izgledam kao bespomoćna sestrica
i ne želi da me vidi kako se pretvaram u kurvu.
Neki crni tipovi i priđu,
samo da me pogledaju u oči, da vide šta se dešava
i nikad mi ne omirišu ruku.
On stavi svoju, pošpricaš je
i primiče svoju ruku prema svojim nozdrvama.
Ali belac?
Belac će uzeti tvoju ruku,
prineće tvoje meso prema svojim nozdrvama
i držaće je tu. Držaće je tu celu večnost.
Hvala.
Dobro. Hoćeš li prvo dobre ili loše vesti?
Loše. - Tako znam da smo porodica.
Dobro.
Loša vest je
da su našli gđu Rodžers, ali je u Portoriku.
Neko mora da ide da popriča sa njom.
Što će morati da se plati.
Dobro.
Koja je dobra vest?
Fino mirišeš.
Da su je našli, dušo. - Kako je stigla do Portorika?
Ja ne mogu u Portoriko.
Mama i tata ne znaju. Nisam još pričala sa njima,
jer sam prvo htela sa tobom da popričam.
Misliš li da je stvarno silovana?
Sestrice...
Ja mislim da je ona silovana.
I da nema pojma ko je to uradio.
Taj čovek bi mogao proći pokraj nje, a ona ga ne bi prepoznala.
Zašto Foni?
Jer su joj ga predstavili kao silovatelja
i bilo joj je lakše da kaže "da",
nego da sve to ponovo proživi.
A Danijel?
Danijel može potvrditi. Danijel zna da je Foni bio sa njim.
Hejvord će sutra pričati sa njim.
Možda čak i danas.
Kakvo sranje. - Da.
Ali sad smo u tome.
Pokazao si joj oglas, zar ne?
U redu, damo i gdine, evo nas.
Trenutno ne izgleda baš najbolje, ali nismo ga još dovršili.
Morate zamisliti zidove ovde...
Da, radovi su u toku.
Vidiš, Tiš. Nije gotovo. Radovi su u toku.
Foni, žao mi je, ali kako da od ovoga napravimo dom?
Gledaj. Zamisli zidove.
Ovde i ovde. Ništa od ovoga neće biti ovde.
Biće to kao da imamo svoj prostor. Možda će i tamo biti mladih ljudi.
Kao zajednica, zar ne?
Da, kao zajednica.
Ali gde ćemo kuvati,
spavati i kupati se? Mislim...
Gde će mama i ostali da sednu? - Lako je.
Staviću kauč ovde.
Mama, tata, možda čak i Ernestin.
A krevet ću staviti uza zid.
Da vidim to lepo svetlo na tvom licu kad sunce izađe.
Neke od mojih skulptura ću staviti ovde i ovde.
Što se tiče hrane, mislio sam da stavim sto ovde.
Šta misliš?
Ne znam, Foni. - Što se mene tiče, jedino nam fali frižider.
Ne želim se mučiti pre nego što budemo imali priliku da napravimo dete.
Hej, Levi. Pomozi mi sa ovim frižiderom.
Hoćeš da... - Da, dođi i pomozi mi. - U redu.
Dušo, otvori vrata.
Otvori vrata. Hajde.
U redu. Spreman? - Da. A ti? - Spreman. 3, 2, 1.
U redu. Jesi li dobro? - Da. - U redu. Polako. Pažljivo.
Zašto se ja više naprežem od tebe? - Imam te.
Ovde ćemo. U redu.
Ovde? - Da. Savršeno.
Ovo me baš izmorilo. - I mene.
Ali šta sve čovek neće napraviti za ljubav. Ha, Levi?
Amin.
Hvala za frižider, momci,
ali nemojte zaboraviti na šporet.
Naravno da nećemo. Hoćeš li mi pomoći sa šporetom? - Može.
Moramo se pobrinuti da i njega uzmemo.
Ne morate brinuti o komšijama. Ovde su samo fabrike jeftine radne snage.
Ono mesto na prizemlju je legalno.
Osim što je vatrena zamka, u čemu je fora? - Fora?
Bez uvrede, Levi, ali...
već dugo tražimo.
Nema razloga da tretiraš dvoje crnaca ovako fino.
Očigledno nemamo ni pišljivog cvonjka.
Izvini na izrazu.
Sa mnom je lako.
Sviđaju mi se ljudi koji se vole.
Crni, beli, zeleni, meni je to nebitno.
Samo da se širi ljubav. - Hipik si? - Nisam.
Ne bih rekao da si hipik, čoveče. - Ne, čoveče...
Ne znam. Ja sam majčin sin.
Ponekad je to sve što razlikuje nas i njih.
U redu, čućemo se u vezi kapare.
Hoćemo.
Hoćemo, Levi.
Hvala ti. - Da.
Jesi li spremna za ovo?
Nikad nisam bila spremnija nizašta u svom životu.
Uzeću neke stvari za večeru.
Ja odoh po cigarete preko puta.
Šta ćemo? - Prvo ćemo
prestati da krivimo sebe.
Ako to ne možemo, nećemo nikad izvući momka,
jer ćemo biti sjebani. Ne smemo sad zajebati.
Znam da razumete moj stav. - Razumemo. Ali šta ćemo za novac?
Imaš li ti ikad novca? Imaš li? - Ne.
Šta te onda sada brine?
Uspio si ih odgojiti. I othraniti, zar ne?
Ako sada počnemo da brinemo o novcu,
onda smo najebali i izgubićemo našu decu.
Onaj belac želi da se brineš za novac.
To je njegova igra.
Ako smo dovde dogurali bez novca, možemo još dalje.
Nisam zabrinut zbog njihovog novca. Ionako nije njihov.
Ukrali su ga od nas. Nikad nisu nikog upoznali,
a da ga nisu lagali ili krali od njega.
I ja mogu da kradem.
I pljačkam.
Šta misliš kako sam podigao ćerke?
Sranje.
Šta misliš da će se desiti?
Ono što uradimo. - Lako je to da kažeš.
Nije ako to ozbiljno misliš.
Volim Fonija više od ikoga na ovom svetu.
Stidio sam ga se, jer je
bio muževan dečak koji se nije bojao ničega.
Osim možda svoje majke.
Sad je u zatvoru, ne svojom krivicom, a ja ne znam kako da ga izbavim.
Jesam i jak čovek.
On sigurno misli da jesi.
Voli te i poštuje.
Da ti kažem nešto drugo.
Tvoj sin je otac deteta moje ćerke.
Kako možeš da sediš ovde i praviš se da ništa ne može biti učinjeno?
Stiže nam beba, čoveče. Hoćeš da te prebijem?
Ja znam neke smutljivce,
a i ti znaš neke.
Ovo su naša deca i moramo ih osloboditi.
Zato popijmo, čoveče
i navalimo.
Moramo rešiti puno sranja za kratko vreme.
Datum Fonijevog suđenja se menja.
Tom činjenicom shvatam da je Hejvordova briga iskrena.
Ispočetka ga nije bilo briga.
Nije uzeo slučaj sličan Fonijevom,
ali kad se upleo, nešto mu je opasno zasmrdelo.
Nije imao izbora, nego je zagrebao dublje.
Odjednom je postalo jasno da ga je stepen njegove brige za klijenta
doveo do neslaganja sa kancelarijom.
Nije to očekivao.
Isprva ga je to zbunilo,
pa uplašilo i onda razljutilo.
Nije pomoglo to što sam sumnjala u njega,
Ernestin ga je tutkala, a mama ga iscrpljivala.
Za Džozefa je on bio samo još jedan beli momak sa diplomom.
Foni je u stvari pokušao...
I tako sam počela da nosim širu odeću,
noseći na posao haljine koje su izgledale poput vreće.
Mama je počela da se priprema za put koji će spasiti Fonijevu dušu.
A Džozef i Frenk su krali sa dokova i iz prodavnica odeće.
Prodavali su ukradenu robu po Harlemu i Bruklinu.
Naravno, ništa od toga mi ne govore.
Ali ja to znam.
Znam to.
Hvala.
Evo nje. Velika poput dve kuće.
Jesi li sigurna da nisu blizanci ili trojke?
Sranje, možda uđemo u istoriju.
Tvoj tata misli da je komičar.
Dobro izgledaš, dušo. - Hvala ti, mili.
Bolja od svih ovde. Baš me briga kolika ćeš narasti.
Čim to ne bude istina, nešto nije u redu i ja odoh odavde.
Kako si, mužu?
Dobro sam, ženo. Ti si ovde i dobro sam.
Znaš da te volim. - Znaš da i ja volim tebe.
Bez obzira šta se desi sa ovim sranjem, znaš da...
Tiš! Stražaru!
Tiš!
Dobro sam.
U redu sam.
Dobro sam.
Jesi li dobro? - Ja?
Nije mene udario patuljak u stomaku.
Sećam se noći kad je beba začeta.
To je bio dan kad smo gledali naše potkrovlje.
Sviđa mi se paradajz kojemu se sviđa paradajz.
Hej, slatki paradajzu.
Znaš da mi se sviđa paradajz.
Hajde, smeđi šećeru, nasmeši se.
Šta radiš, čoveče? - Sranje! Beži od mene! - Foni, čekaj!
Beži od mene!
Foni. Foni!
Foni...
Šta se desilo? - Onaj me čovek napao.
Gde si ti bio dok se to dešavalo
između onog momka i tvoje devojke? - Iza ugla... - Kupovao sam cigarete.
Kupovao je cigarete.
Jel' tako, momak?
On nije momak, pozorniče.
Živiš ovde? - Da.
Ulica Benk.
Privodim te zbog napada i nanošenja telesnih povreda. - Ne!
E, nećeš.
Nećeš!
Znam to dvoje mladih ljudi. Često kupuju ovde.
Mlada dama ti je rekla istinu. Ja sam videla šta se desilo.
Čudan način da vodite posao.
Nećeš ti da mi kažeš kako da ga vodim.
Na ovim sam ulicama bila i pre tebe, a biću i dugo posle tebe.
Ćao. - Dođite.
Videćemo se ja i ti.
Videćeš me.
A opet, možda i nećeš.
Tiš. - Da?
Da više nisi pokušala da me zaštitiš! - Ali ti si pokušavao da zaštitiš mene.
To nije isto!
Jebote!
Gle.
Nemoj da pomisliš da ja ne znam da me voliš.
Veruješ li da ćemo uspeti?
Nemamo novca. Ali smo gladni.
Imaću novac za par dana.
Par dana? To svi kažu.
I pretpostavljam da želiš da sediš dok jedeš?
Bilo bi lepo kad bi to mogli da obezbedimo.
Da pogodim. Želite margaritu.
Opet si me preduhitrio.
O, Tiš.
Ja i ova stvar počinjemo da imamo jedak dijalog.
Ritne se, a ja razbijem jaje o pod.
Ritne se i džezva je odjednom prevrne.
Ritne se i parfem sa moje ruke nanese se na moje nepce
i slobodnom rukom se oslonim na staklo toliko jako da samo što ne pukne.
Budi strpljiva.
Dajem sve od sebe.
Molim te? - I onda opet potegne kao Muhamed Ali
i ja sam na užadima.
Hajde, srce. Ovde.
Napraviću ti čaj. Hajde. Fino i polako, dušo.
Fino i polako, devojčice. U redu.
Dođi ovamo. Dođi.
Dođi ovamo.
Sjedi ovde. Nasloni se u tatino naručje. Dođi.
Držim te, dušo.
U redu. Udahni duboko sa mnom. Hajde.
Udahni.
Držim te, dušo. Dobro ti ide, dušo.
Mama ide za Portoriko večernjim letom.
Gospođo Rivers, mene čekate?
Džin i tonik. - Hvala.
Zbog čega ste hteli da me vidite? - Ne želim da vidim isključivo vas.
Želim da vidim Viktoriju Rodžers.
Ja sam tašta čoveka kojeg je optužila za silovanje.
Ne znam ništa o tome.
To ne može biti istina. - Došli ste dovde da me nazovete lažovom?
Došla sam ovde da dokažem nevinost.
I Viktorija mora proći pakao da to uradite?
Ionako je već prošla kroz puno toga.
Pustite je na miru. - Čovek će umreti zbog nečega što nije uradio.
Možemo li njega pustiti na miru?
Verujete li da volim svoju ćerku? - Teško je verovati da je imate.
Mislite li da bih dala detetu da se uda za silovatelja? - Nikad se ne zna.
Zašto ste došli kod mene?
Ja nisam Amerikanac.
Zvali ste gore advokate, jel' da?
Pogledajte uokolo. Sranje.
Imam ovde ovo malo stvari i Viktorija...
polako dolazi sebi.
Gđo, ne želim je više uvaljivati u govna.
Ne, ne, ne. Prijatno veče.
Pogledajte ih.
Mislite da sam došla ovde da vam nanesem bol?
Pogledajte me.
Gledam vas. - Mislite da sam došla ovde da vam nanesem bol?
Ne.
Odnesite onda ovo Viktoriji.
Odnesite joj i pitajte je, pokažite joj.
Ja sam žena i znam šta žene znaju.
Znam da je silovana.
Ali i znam...
Znam da je Foni nije silovao.
Kad se mama probudila, Pjetro je poslao dečaka da je odvede do Viktorije.
Postala je Pjetrova odgovornost,
jer kao što je čovek rekao za Maunt Everest,
"Tu si".
Koliko si bila u Njujorku?
Predugo.
Jesu li ti deca još tamo?
Slušaj.
Ne mešaj moju decu u ovo.
Zašto si se vratila ovamo?
Da se to desilo tebi,
šta bi ti uradila?
Kćeri, ja sam bila žena
davno pre nego što si ti postala. Upamti to.
I znam...
I znam da platiš za izgovorene laži.
Poslala si čoveka kojeg nikad nisi videla u zatvor.
22 godine, mlad...
Želi da oženi moju kćerku.
Videla sam ga. - Videla si ga u stanici na prepoznavanju.
To je bio jedini put kad si ga videla. - Zašto si tako sigurna?
Znam ga celog njegovog života.
Ono što mogu da vam kažem, gđo,
je da nikad niste bili silovani.
Odveli su me tamo
i rekli da izaberem njega.
To sam i uradila. Izabrala njega. - Ali to se...
To se desilo u mraku.
Videla si Alonza na svetlu. - Videla sam dovoljno.
Kćeri, u ime Boga... - Beži od mene.
Kćeri, molim te... - Beži od mene! - Saslušaj me.
Ne, ne. Beži od mene! Molim te! - Saslušaj me.
Beži od mene! Beži!
Bože moj.
O, ne.
Ne.
Dođavola! Jebote.
Jesi li dobro? - Da, dobro sam.
A beba? - Beba je dobro.
Moraš se malo udebljati, mili.
Gospode, smiluj se.
Glasnije. Ne čuje te.
Gle...
Moram nešto da ti kažem.
Mama se vratila iz Portorika.
Našla je Viktoriju, ali cura je poludela.
Ne znaju gde je trenutno, pa...
Suđenje će se možda odgoditi.
Foni?
- Dobro sam.
Slušaj, ja...
Uskoro ću izaći.
Dolazim kući jer mi je drago zbog toga.
Vidiš...
Sad sam zanatlija.
Ja sam tip koji pravi stolove.
Ne volim reč zanatlija. Nikad je nisam voleo.
Izgleda da ne znam ni šta znači.
Satro sam se radeći
svojim rukama.
Znam šta je to sada.
Čak i ako umrem, a sada znam da neću.
Znam da neću.
Dušo, volim te.
Napraviću nam veliki sto.
I naša porodica će dugo jesti sa njega.
Ne brini.
Uskoro ću biti kod kuće.
Dolazim kući tebi.
Želim biti u tvom naručju.
Želim tebe držati u svom naručju.
Moram da držim našu bebu u naručju. To moram.
Ne brini.
Dolazim kući.
Želim da budem u tvom naručju.
Želim tebe da držim u svom naručju.
Želim da držim našu bebu u naručju.
To moram.
Moj mali Foni.
Držim te.
Kunem se, držim te.
Držim te.
Kunem se.
Kunem se, držim te.
Držim te.
Mama te drži.
Još se nismo venčali. Posle svega što se izdešavalo, nikoga nije briga
šta to znači.
Foniju je jednom bilo 22, a meni 19 godina.
Ali nijedno više nije mlado. Ne možemo to priuštiti.
Kažu da moramo živeti život koji nam je dat...
I živeti ga, da naša deca budu slobodna.
Nema dovoljno sati u danu, ni sudija na klupi
da sprovedu sve te slučajeve protiv ovih ljudi.
Igra je nameštena, a sudovi idu do kraja.
Suđenje je njihovo pravo, ali da dobiješ doživotnu
za primoravanje sudije i okružnog tužioca da rade svoj posao
je takođe pravo suda.
I tako, poput mnogih ovakvih sirotih ljudi,
Foni se nagodio.
Da vidimo.
Imam nešto za tebe.
Evo. Da?
Želiš li nacrtati nešto za tatu?
Hej, mališa.
Vidim da dobro jedeš. - Da, pa...
Izgleda da nisam jedini.
Jabuka ne pada daleko od stabla.
Za koga je ovo? - Tebe. - Mene?
Otkud ti pare za ovo?
Imaš li posao? Vodiš li kladionicu?
Reci: "Može kombinacija".
Ne govori to. Ne uči ga tome.
Šta crtaš, Alonzo? - Ovo si ti kad se vratiš kući.
Da vidim.
Otkako sam mu rekla...
svuda to piše.
Evo, sine.
Pa...
Ne znam za vas, ali ja umirem od gladi.
Moraš se pomoliti.
Moramo li se pomoliti?
Dobro.
Hoćeš li se ti pomoliti za nas?
Hvala Ti Bože,
za hranu koju ćemo pojesti
i za sve blagoslove
koje ćemo primiti
i za svog tatu. U ime Isusovo, amin.
Amin. - Amin.
Alonzo, hoćeš li mi pomoći sa ovim?
preveo: adm1r
Za Džimija
KAD BI ULICA BEJL MOGLA DA PRIČA
Obrada: suadnovic